Det er lenge siden jeg var her
Brukte tiden min på gata
Både til venstre og til høyre
Tårnet bygningene seg opp i himmelen
Ute av syne
Langt på natt
Jeg er tilbake i New Yorks rytme
8. april
- Er alt bra? - Ja.
Ja.
Han er spent.
Du virker anspent, Nick.
La oss bare gjøre denne affæren enkel.
Affæren? For et forferdelig ordvalg.
Ok, Gwen, ikke rott dere sammen mot meg.
- Gjør vi det? - Ja.
Ja, begge to.
Be om unnskyldning, søster.
Du kan be om unnskyldning, søster.
Jeg vil ikke ha lidelse og tumulter.
Jeg tror nok det kan la seg gjøre.
Hvor mange assistenter blir det, Nick?
En per semester. Ingen på somrene.
Kan hende jeg tar feil, men jeg tror Naomi blir min sjette.
- Åttende. - Åttende?
Du glemmer hva-hun-nå-heter og den ene fyren.
Det var to gutter.
To menn. Seks damer.
Jeg lurer på om damer er flinkere til å arkivere?
Det er en viss omhyggelig kvalitet i arbeidet som...
Ja, det synes å ligge mer naturlig for kvinner.
Jeg foretrekker å ansette kvinner for å hjelpe meg i arbeidet.
Du jobber med dokumenter.
"Materiale." Du vet at det heter "materiale".
"Din fars materiale."
Du ba meg om å arkivere din fars materiale.
Hvis du vil at din fars materiale skal vurderes ved årets slutt,
så må du forstå at jeg trenger et par ekstra hender.
- Hei. - Hei.
Hei, kom inn.
Alyssa, Gwendolyn, dette er Naomi.
Det er min kone, Alyssa, og søsteren hennes, Gwen.
De er døtrene til Timothy.
Jeg beklager, kom inn.
Takk, jeg skal gjøre det.
- Snakkes snart. - Snart.
Jeg kan hjelpe deg.
Du trenger ikke det.
Var det bra?
Ja.
Ja. Takk. Og du?
Det var bra.
Veldig bra.
Skal du fortsatt ut med Gwen neste uke?
Jeg er sikker på at det blir bra.
Hva synes du om Naomi?
Hun virket fin.
Er det alt.
Jeg synes det er flott at du jobber med studenter
på jobben igjen.
Du sier flott og jobb to ganger i samme setning.
Er det noe feil med måten jeg snakker på?
Det er ikke det.
Du ordner med alt dette.
Unnskyld, jeg føler meg ikke så bra. Jeg legger meg nå.
Hvor bor Naomi når hun er her?
Hva?
Jeg vet ikke.
I nærheten, antar jeg.
I nabolaget vårt?
Jeg vet ikke. Jeg satte henne i kontakt med Jack og Dorothy,
siden de bruker Jacks sabbatsår på å reise.
Du visste vel det?
At hun bor nedi gata her?
Nei, at Jack og Dorothy reiser.
Jeg kjenner dem ikke så godt.
Jo, det gjør du, vi treffer dem ofte.
De er vennene dine. Jeg kjenner dem ikke.
Vi har vært hjemme hos dem. De har vært her.
Vi spiser sammen.
Greit.
Trenger jeg å engste meg for Naomi?
Kan du holde opp?
12. april
Bryr du deg om det i det hele tatt?
Nei. Det var faktisk jakten på ensomhet og isolasjon
som drev meg inn i arkivering og vurdering.
Vanskelighetene kommer
når folk ikke vet hva jeg gjør.
Som min svigerinne, Gwen,
hun minner meg om hva tiden i dette rommet handler om.
Alltid en Gwen.
Det jeg mener er at det alltid er en enke, en datter eller en sønn.
Jeg vil så gjerne lære av noen som er så erfarne.
Det er ikke egentlig så mye sånn i Australia.
Hvorfor det, tror du?
Jeg vet ikke. Mangel på utvalg, kanskje.
Dårlig forhold til fortiden?
Folk kaster ofte ting, og glemmer dem.
Interessant.
Ja, men jeg er veldig spent
på å se hva du har å vise meg de neste månedene.
Ok.
Ja.
Vel,
jeg vil begynne med memoer og korrespondanse.
Det er en stor del av prosessen, så jeg vil bare ha det ut av veien.
Jeg liker...
Vi begynner med disse, og så
går den inn der, og denne, og disse blir kronologien.
Vi kommer til å trenge den hele veien.
Ok, fint.
Jeg var glad for å treffe Alyssa og Gwen den kvelden.
Jeg håper vi kan gjøre noe sånt igjen.
Ja visst.
Har Gwen barn?
Nei, jeg tror Timothy var skuffet
over ikke å ha fått barnebarn.
Han sa det aldri, men...
De har helt klart sin egen mening om det.
Den slekten dør nok ut.
Ja, du kan si det sånn.
Det er langt mer spennende enn det vi snakker om.
Begge virker som interessante kvinner,
så jeg vil gjerne bli kjent med dem.
FRANKS LUNCHEONETTE CAFE og PIZZERIA
Synd dette stedet ikke har så mye.
Det er stedet mitt, her.
Jeg har aldri tenkt på hvor jeg skulle ta med meg noen
fordi de vanligvis bruker tiden på å treffe venner,
eller bare å komme seg unna meg.
Vel,
siden jeg ikke kjenner noen her så håper jeg at det ikke gjør noe.
Nei, bare synd det ikke er et spennende sted.
Det er spennende for meg.
Jeg skal finne et annet sted i nærheten.
Nei, for du liker rutiner.
Det ser jeg.
Repetisjon, du peker ofte på det.
Det er nok sant.
Jobben er ganske lik fra dag til dag. Tenker du ikke på det.
Nei, det er helt motsatt.
Det er spennende.
Det må det jo være for at jeg skal være der nede,
at alt til slutt får plass i et rom.
Og jeg kan starte det, og...
Det har alltid appellert til meg.
Jeg har alltid flyttet mye.
Jeg har aldri vært lenge på ett sted.
Foreldrene mine flyttet også mye,
så jeg fikk aldri sjansen til å samle
så mange ting som disse menneskene har.
Derfor føles det som
en fantasi å være nær det.
Når jeg blir borte er jeg redd
jeg ikke kommer til å etterlate meg mye.
Så hva er det endelige målet?
Vel,
jeg vet jeg kan det jeg driver med,
og jeg forstår jobben, som du antakelig også gjør.
Jeg ville gjerne skrive
ekte ting om vanlige mennesker.
Dramatisere dem slik at de blir fengslende.
Kanskje se om jeg kan få laget filmer av dem.
Folk lager aldri filmer om vanlige folk som ikke gjør noe.
De er der ute.
Jeg kan vise deg noen.
Det ville være fint.
Hvordan går det?
Blir du?
Jeg tror jeg må.
Ellers drar det bare ut.
Drar du?
Håper det. Sam ville vi skulle treffes.
Du treffer henne, så ses vi bare hjemme en gang.
Ja visst.
Jeg bør bli ferdig før jeg mister tråden.
- Du får hilse Sam. - Ja.
Før jeg glemmer det, jeg skulle ha nevnt dette før.
Moren min ringte. En av ungene til en skolevenninne
flyttet akkurat hit og kjenner ingen.
Hun ba meg være litt sammen med ham.
Du sa vel at du fortsatt hadde jobb du måtte gjøre?
Jeg føler meg dårlig siden jeg kanskje må avlyse.
Det er en hun. Beklager om jeg var uklar.
Jobber du?
Eller skal du gå ut, bare ikke med meg?
Det er nettopp det. Jeg vet ikke.
Det er likevel meningsløst.
Jeg traff ei jente en gang da hun var rundt fem.
Hun suger sikkert nå.
Hva skal jeg gjøre, si nei til mamma?
Du kan jo prøve.
Nei.
Hils Sam fra meg.
Bra. Veldig bra.
Bare barnevaktgreier.
Vi snakker om det.
Det er ikke lege-pasient-greier, det er bare logistiske problemer
som jeg har holdt på med siden jeg begynte å jobbe igjen...
Jeg burde kanskje ikke begynt på noen måneder.
Sånn er det.
Nei, det er ikke sånn.
Jeg tror det handler om balanse i hjemmet.
Er det fornuftig?
Men nå har vi den lubne, lille skapningen
som forstyrrer balansen.
Hva mer?
Alt er bra. Det er det samme som sist vi møttes.
Jeg skulle spørre...
Nei, beklager.
Hva var det du ville si?
Jeg vet jeg betalte for lunsjen i dag,
men jeg lurte på om du kunne betale den i fremtiden.
Eller kanskje gi et stipend. Beklager, jeg skulle betalt i dag.
Du skal få igjen. Nei, det er greit med i dag.
Vanligvis ville jeg ikke spist lunsj, for å spare penger.
- Skjønner. - Fint, takk.
Greit.
Unnskyld, du gjør det ikke riktig.
Disse er ikke skannet ennå,
og du kan ikke gjøre det ordentlig når de ligger i plast.
Beklager.
Nei, jeg beklager, jeg bare...
Læringskurven.
- Ja. - Ja.
Greit.
Er det fint
å bo så nær jobben?
Det passer ikke for alle, men jeg elsker det.
Det er spennende at hele livet mitt foregår i en liten sone.
Flott.
Så,
Liker du dette stedet?
Ja, det er virkelig fint.
Tusen takk for hjelpen.
Og for å betale mellomlegget.
- Selvfølgelig. - Bra.
Jeg har hatt en fin dag i dag,
og gleder meg til i morgen.
Vi sees.
Ja.
Jeg kjøpte denne til deg.
Jeg håper du ikke har en fra før.
Jeg har ikke det, men jeg har ønsket meg én.
Så, hva snakker vi om, et mareritt eller bare en tirsdag?
Hun er flott.
Helt flott.
Hun...
Jeg vil heller... hun er fin å jobbe for,
for meg,
akkurat nå.
Målet mitt er å begripe det jeg går inn i,
før jeg går inn i det.
Søster-date.
Ideelt.
Du var bare på besøk én gang?
Kanskje to ganger.
Hvordan husker du det?
Jeg husker det nesten ikke og jeg er fem år yngre enn deg.
Jeg husker det fordi du og vennene dine
var de beste guttene jeg hadde sett.
Amerikanske gutter er så moteriktige.
Jeg kunne ikke vente med å fortelle vennene hjemme det.
Historien var sikkert spennende
og den er sikkert fortalt mange ganger.
Ja, faktisk.
Amerika-historiene mine var veldig populære.
Det var Grand Canyon, Disneyland og deg.
Meg og Grand Canyon. Smigrende.
Og hva var den idretten igjen?
Lacrosse. Det var det!
Og de atletiske vennene dine.
Søteste guttene jeg hadde sett
i Amerika.
Nøkkelordet er: "I Amerika." Du hadde bedre hjemme.
Ja, men de ville spille AFL, og ikke lacrosse.
Moren min blir veldig glad for at vi har funnet hverandre.
Min også.
Du måtte ikke gjøre det før du hadde vært her i tre dager, da.
Hva skulle jeg ellers gjøre?
Nei, ok.
Hva driver kona di med?
Jeg startet et lydstudio for noen år siden.
Vi mikset, spilte inn, produserte, alt.
Vi leide en ung, effektiv jente som kom inn og drev det,
senere giftet vi oss.
Det var den lange versjonen.
Dere jobber altså sammen?
Vi bruker mye tid sammen.
Du er jo sjefen hennes.
Hvem er sjefen?
Har dere den serien? Godt program.
Nei. Jeg har ikke sett den.
Vi hadde få fjernsynsmuligheter da jeg vokste opp.
"Fjernsyn?"
Faen, vi trenger en oversetter.
Er det en oversetter her?
Vedder på at de ikke får høre den forespørselen like ofte som leger.
Er det en lege i lokalet?
Jeg har ei jente her som prøver å si meg noe.
Jeg forstår ikke hva det er.
Hvor mange ganger vil jeg kunne
melke morens fortjenester før du slutter å være sammen med meg,
fordi du føler deg forpliktet til det?
To til, hvorav jeg den ene gangen presenterer deg for andre folk.
Noen andre på jobben, om du er interessert.
Jeg vet ikke hva du vil på denne turen.
Hodet mitt er interessert.
Jeg skal huske på det.
Du er sent hjemme.
Ja, Sam prøver et eventyr med sjefen.
Hvem gjør ikke det?
- Mikset du ferdig? - Ja.
De henter den i morgen.
Hvordan var hva-hun-nå-heter?
Naomi? Grei nok. Vet ikke.
Hva sier du til noen du ikke har sett siden du var 15,
og ikke ante at fantes inntil for en uke siden?
Så, hva sa du?
Hva snakket dere om?
Kjedelige greier. Jeg var ikke der så lenge.
Jeg brukte litt tid på å gjøre meg ferdig.
Hun er grei. Hun er ung.
Jeg kan ikke snakke med folk som er yngre enn meg selv.
Unntatt deg.
Jeg vet ikke om tre år er en betydelig nok aldersforskjell.
Hva har du drevet med siden du kom tilbake?
Drukket litt øl, hørt på noen plater.
Og jeg har ringt moren min, fått igjen for den gode gjerningen.
For en fin type du er.
Det sier jeg også alltid, men ingen hører på meg.
Jeg hører. Jeg tror deg.
19. april
Takk for at du ville treffe meg her.
En tur i feltet.
Hei.
Hvor lenge er det siden du begynte på denne?
Tre år. Det er lenge.
Dette er Naomi.
Hun jobber sammen med meg på greia til den døde svigerfaren min.
Dette er Mike. Han ordnet med donasjonene til stedet her.
Så det vi skal se, typen, filmskaperen,
før han ble filmskaper
fikk han publisert noen bilder i bladet til Timothy,
og det er derfor vi er her.
Kult.
INGEN MAT OG DRIKKE I SALEN
Det er ingen glede i dem.
22. april
Jeg bryr meg ikke hva Aly sier til mamma. Jeg tror hun lyver uansett.
Hun har alltid vært en løgner. Hun var en løgner
selv når hun var yngre.
Sier du at du ikke ser
at Nick er svært ulykkelig?
Jeg er usikker. Jeg kjenner ham ikke så godt.
Derfor tenker jeg at det ville være bra at vi snakket sammen.
Jeg vil ikke at han besudler sinnet ditt.
Jeg tror ikke han gjør det.
Med snakkingen sin.
Eksistensen til ham og søsteren min
gjør at jeg mister appetitten.
Vær glad at jeg hadde kontroll her om dagen,
ellers ville jeg spydd på bordet.
Jeg elsker Alyssa.
Men jeg sa til henne for 10 år siden, at jeg synes
at ekteskap er dumt
og selv om Nick er grei,
vil jeg alltid tro at hun reagerer på faren vår.
Jeg beklager. Jeg tok deg ikke med hit for å avhøre deg.
Nei, det er bra.
Jeg tror Nick ville spise for seg selv uansett.
Så klart at han ville det.
Han kan være en skikkelig taper.
Han er grei. Jeg liker ham.
Gi det litt tid.
Du vil snart forstå at han er svak.
Det er greit. De fleste er det.
Spesielt menn.
Mannen min var svak.
Kvittet meg med ham.
Har du aldri villet gifte deg igjen?
Vær så snill.
Jeg tror faren min ville ha en arving.
Det var nok det som presset Aly mot Nick. Eller Nick mot Aly.
Men hva vet jeg?
Jeg ville bare ikke ha et kjedelig hjemme-liv.
Ja.
Jeg føler meg trukket mot,
- jeg ville ikke si "ikke nøyer meg." - Akkurat.
Du forstår.
Det er å lytte til deg, kall det hva du vil,
men en ung vakker kvinne
som forstår
at man kan gi faen,
det gir meg håp for fremtiden.
Vær din egen kvinne.
Ikke la noen si noe annet. La meg støtte deg.
Det høres bra ut.
Aly valgte en livsstil.
Jeg har viet livet til å drive din fars arbeid og arv videre.
Du får si hva som er det mest beundringsverdige
valget.
Jeg følte bare at hun undertrykket
kvinnen hun var ment å være,
for å kunne være den kvinnen hun ville være.
Skjønner du?
En kvinne som hengir seg til jobb, med store ambisjoner,
og som har sunn appetitt på sex, er ikke noe å skamme seg over.
Du er på rett spor.
Om ikke Nick hadde stirret sånn på deg under middagen,
hadde jeg forstått det med en gang du åpnet munnen.
Bra for deg.
Jeg synes ikke at han stirret.
Jo, det gjorde han.
Nick var slem gutt før,
men ikke i det siste.
Jeg tror ikke at Aly har vært helt ærlig
overfor meg om det nå.
Det er historie.
Men det tok dem flere år å finne tilbake til igjen
til det normale.
Hvor lenge skal du være her?
Bare noen måneder.
Lov meg at du gjør mye ut av det.
Hvordan da?
Hvor gammel er du?
Femogtyve.
Gullalderen 25.
Knull deg gjennom byen, slik jeg gjorde.
Da trenger du ikke å bo i skammen for alltid.
Alle tror det er lett å være alene
og ung og vakker.
Jeg var det.
Som deg.
Kanskje til og med mer.
Mener ikke noe galt med det.
Bare...
Blir du virkelig ikke ensom?
Blir jeg ikke ensom?
Ja. Jeg mener ikke i livet. Men, her på jobb, liksom.
Blir du ensom her inne?
Nei.
Når jeg møter noen,
når de eller familien deres henter meg inn for å begynne jobben,
da er jeg gamle-Erik.
Forstår du?
Jeg er den siste nye personen
noen skaper et meningsfullt forhold til før de dør.
Hvis de da kontakter meg før de dør.
Det er i alle tilfelle
barna som gjør livet mitt surt.
Du skjønner? Som svigerinnen min, Gwen?
Hun overgår alt her. Hun er...
Hun er tvetydig her. Hun er en løgner.
Jeg tror ikke på noe av det hun sier.
Hva synes du om henne?
Jeg vet ikke. Jeg har bare truffet henne den ene gangen.
Ja, vel,
hun lager virkelig trøbbel for meg og Alyssa.
Vi har faktisk lengtet etter en dag
der hun er mindre tilstede i livene våre.
Hun holder på med denne bedømmingen av Timothy
som Alyssa har prøvd å unngå i flere år
og nå fortsetter det i denne nye fasen.
Glem det.
Det betyr ikke noe siden jeg ikke har noen mening om det.
Nei, ikke i det hele tatt.
La meg begynne å jobbe igjen.
Disse er...
- Ikke gjør det. - Forsiktig.
Jeg trodde du hørte at jeg kom.
Hallo, jeg visste ikke at det var noen her.
Jo, Greg, dette er Naomi. Hun har akkurat begynt hos meg.
Hyggelig å møte deg.
- Det er en herlig aksent. - Takk.
Få gjette hvor den er fra.
New Zealand?
Australia.
Jeg har aldri vært der. Jeg har tenkt på det. Burde jeg det?
Ja, hvis du vil.
Hvordan er surfingen der? Vi har alltid villet lære å surfe.
Jeg vet ikke. Det er ikke min greie.
De sier det visstnok er herlig.
Hva gjør du her, Greg?
Bare på vei forbi.
Alt er klart til i kveld.
Hva skjer i kveld?
Bursdagen min.
Hva? Gratulerer med dagen.
Ja, det er ikke noe.
Han tar feil. Det er stort.
Vi feirer litt.
- Du er invitert. - Nei, hun er ikke invitert, Greg.
Jeg trodde du sa at det var en kveld med gutta i kveld?
Ja, og hva er vel bedre enn å feire med gutta
og ha en vakker kvinne til stede.
- Selv Rat Pack hadde Shirley MacLaine. - Ikke si "Rat Pack".
Jeg forstår ikke hvorfor du er her.
Jeg ser at du liker dette med i kveld.
Nei, jeg liker det. Jeg jobber jo...
Prøv å gjøre noe for vennen din...
Ikke vær feig! Vi jobber!
Jeg er lei for det. Vennene mine kan være litt irriterende noen ganger.
Nei, han virket grei.
Ja,
du har ikke vært i New York lenge nok om du liker Greg.
Han er jo en venn av deg?
Ja, han er en venn.
Beklager. Jeg gjør ingen god jobb når jeg forklarer hva som skjer nå.
Jeg tror jeg forstår.
Dette er ditt sted.
Riktig.
Ja.
Kommer Gwen og Alyssa i kveld?
Nei, det er en guttekveld.
Det blir en gjeng fedre. Det blir ikke spennende.
Greg er den eneste som venter det, eller som vil det.
Hvorfor har ikke du og Alyssa barn?
Unnskyld.
Det er ikke et passende spørsmål. Det er ikke min sak.
Det er et vanlig spørsmål.
Og når du har fylt 40 får du det spørsmålet innimellom.
Hvis du ikke har barn fra før,
for da stiller de et annet spørsmål.
Hør her, jeg beklager...
Du kan komme i kveld, hvis du vil.
Det blir virkelig bare en gjeng fedre,
og et par drittsekker, som er Greg og meg.
Jeg vet ikke noe om det,
men hvis jeg blir den eneste...
Hvis ikke Alyssa kommer engang,
da er det ikke taktfullt av meg å komme.
Vet du om Sam sendte ham noe til bursdagen?
Han sa han ikke ville gjøre noe.
Nå skal han plutselig ut med gutta.
Jeg ble ikke invitert.
Vi gjør noe senere, kanskje over helgen.
Vi har aldri drevet med sånt.
For ti år siden ville vi funnet på noe.
En helgetur?
Jeg husker ikke helt hvorfor vi sluttet å bry oss.
Rart med det, sånt bare skjer.
Hvordan går det med Nick og greiene til pappa?
Snakker han ikke om det?
Bra.
Tror jeg.
Du vet at jeg ville ansatt en annen.
Jeg mente det ville være ryddigere utenfor familien.
Men han klarer seg fint.
Han må snakke om det i blant.
Alt er i bevegelse.
Han har tilbud om en jobb eller to så snart dette er i boks.
Jeg tror vi bestemte oss for
ikke å mase om
endeløst tull om hva som er, kan være, eller kunne ha vært.
Du mister evnen til å interessere deg for sånt etter et tiår eller så.
Jeg liker hans evne til beherskelse.
Jeg håper han setter pris på min også.
Gratulerer med dagen til Nick.
Det er irrelevante oppgaver
og jeg synes det er greit med noen få kjedelige oppgaver,
men å handle til svigerfamilien
er vel å gå over streken?
Jeg vet ikke. Kanskje, ja?
Jeg burde si opp.
Jeg skal si opp.
Minimere tapet-situasjon.
Jeg burde si opp.
Jeg ville opp. Men jeg er en glorifisert assistent.
Jeg ser på kvinner som henne,
og hva burde vi se?
Idealer.
Eksempler på en livsstil
du tror på.
Hun er
ugift.
Det er bra, ikke sant?
Og du
er gift.
Også bra, ikke sant?
Jeg vil ikke bli hengende
i midten.
Hvor er jeg?
Ok? Så,
hvor er jeg?
Ikke
tidlig i 30-årene, ikke i 40-årene,
bare i ingenmannsland i midten.
Tung på avtrekkeren og dramatisk, minus fem poeng.
For en glede det må være å fungere som mitt eneste utløp
for den uendelige deprimerende bablingen
om valgene jeg har tatt.
Jeg visste ikke at jeg hadde noe valg. Har jeg det?
Jeg må gå.
Når kommer Buddy tilbake?
Bli. Han blir borte en stund.
Hvor er han?
Feirer han bursdagen til en venn?
Jeg vet ikke. Han nevnte ikke mange detaljer.
Sikker på at han ikke er sammen med hva-hun-nå-heter?
Hvorfor sier du det?
Jeg møter opp på kontoret til gutten.
Før det første reagerer han som en drittsekk.
For det andre så oppfører han seg som om jeg avbryter duppen hans.
- Retrett som en drittsekk? - "Reagerte."
Er det noen som vil bli skremt på jobben?
Jeg hadde øretelefoner på!
Han ansetter nå denne veldig vakre,
unge, stilige, deilige...
Vi snakker om et menneske.
Samme det. Hvor er hun fra?
- Hun er fra Australia. - Hun er en sånn australsk jente.
Han har altså en australsk jente,
hun ser ut som en prinsesse i fangenskap,
og han ser ut som et jævla troll!
En absurd overdrivelse av hva som foregikk.
Hør her, jeg vet hva hun er ute etter.
- Hei, Jessie. Shots. - Hun er den unge typen.
Hun er den giftige jenta med søt utstråling, men som er farlig.
Hun er som en giftig tann som drypper honning.
Hun er en dødsfelle for tapere.
- Som oss. - Snakk for deg selv, mann.
Du kan lyve så mye du vil for deg selv.
Sett denne jenta i et rom med hvilken som helst mann
og det vil bare skje én ting.
Ja, jobb, undersøkelser og en skikkelig database.
Og vi bygger en kronologi for...
Feil igjen!
- På'n igjen. - Jeg hater dem.
Du må se det nye stykket mitt.
Hun har ei skikkelig luksusfitte.
Og selvfølgelig har Nick
aldri tapt et viljeslag i omstendigheter som disse.
Forrædersk, ekteskapsødeleggende...
- Gratulerer med dagen, Nicky-gutt. - Ja, vi skjønner.
Dere er dårlige venner, gutter, og dette er ikke en morsom bursdag.
- Det er ikke rettferdig. - Fanken, det er Buddy!
Jeg inviterte et par karer hit. Håper det er greit.
Kom hit, Buddy!
Så dette er guttene.
- Du har Jake her... - Jeg heter Buddy.
Snu deg, Nicky-gutt.
Dette er min venn, Buddy. Buddy, Nick. Nick, Buddy.
- Buddy? - Forkortelse for Arthur.
- Som i filmen. - Hvordan da?
Ikke. Har bare alltid vært sånn.
Hør på meg nå.
Nick her har ansatt denne skikkelig vakre jenta.
Og de jobber side ved side på et veldig lite kontor.
Noen tanker?
En situasjon som ikke er til å stole på.
Jeg gjorde det en gang, og vi giftet oss.
Der ser du. Buddy har forstått det.
Jeg gifter meg ikke med henne. Jeg er gift fra før.
- Det er noe annet. - Noe helt annet.
For en maktavhengighet det er. Jeg skjønner.
Fordi du har litt myndighet
og du kunne ansette dem,
kan du tvinge dem til alltid å være nær deg.
Ikke derfor jeg ansatte henne.
- Hva heter hun? - Jeg ansatte henne usett, ikke sant?
Hun sendte CV-en sin, og hun var best kvalifisert...
Gi deg nå! Du ansetter en 25 år gammel utlending.
- Selvfølgelig er hun best kvalifisert! - Utlending?
Du visste hva du gjorde.
- Ring henne. - Nei.
- Ring henne.
Slutt å massere skulderen...
- Be ham ringe henne, Karen. - ...og slutt å be meg ringe henne.
- Hør... - Jeg ber ikke om noe.
- Vær så snill. - Jeg ringer henne ikke!
Jeg vil bare ringe. Jeg ber ikke om noe.
- Jeg ber om så lite. - Greg elsker å snakke i telefon.
Bare litt prat på telefonen.
Kom igjen, Buddy, si det.
Ikke se på meg. Jeg er gift.
Jeg også.
Kom igjen, Buddy, du har vært slem!
Fortiden er fortiden.
Slemme Buddy.
Mener du det?
Er jeg den eneste mannen her som fortsatt kan knulle en 20-åring?
Det tilhører fortiden.
Ja, for meg også.
- Fortiden er fortiden. - Ja, takk.
Det er et dårlig tegn på modenhet.
Gratulerer med dagen, Nick.
Hallo?
Er Nick her?
Hva gjør du her?
Det er bursdagen min i dag.
Kom ned og gratuler meg med dagen.
- Hei. - Hei.
Kan jeg komme inn?
- Slipp meg inn. - Ja. Greit.
Et øyeblikk.
Det er bursdagen min i dag.
Ja, jeg vet det.
Jeg tror ikke at du skal være her.
Det er dumt.
Du avgjorde akkurat at jeg skulle få komme inn
- for et øyeblikk siden. - Jeg gjorde det.
Ja, men jeg har skiftet menging, og jeg synes du burde gå.
Fordi vi har noen uker igjen som vi må jobbe sammen,
og jeg føler meg litt...
Du bor jo...
Du bor jo like rundt hjørnet
med kona di, som du vet.
Ja.
Jeg mener,
hva om alt var annerledes.
Jeg kan gi deg sparken.
- Da er vi bare to personer. - Ja.
Du kunne gi meg sparken.
Men da mister jeg visumet mitt og så må jeg reise hjem.
Det er ikke bra.
Det må ikke skje,
så du er u-sparket.
Fint.
Dette er virkelig ikke en vei jeg vil gå igjen.
Naomi, det er ikke en...
Naomi.
Du kom, og du ga uten å ta
Men jeg sendte deg bort, Naomi
Du kysset meg og stanset skjelvingene mine
Og jeg trenger deg i dag, Naomi
Dette er dumt.
Greg hadde med seg noen folk.
Et par typer jeg ikke kjenner, men det var ikke noe stort.
Det kommer ikke til å fortelles noen historier fra denne kvelden.
Det er fint.
Ok.
23. april
FRANKS LUNCHEONETTE KAFÉ OG PIZZERIA
Unnskyld at jeg er sen.
Jeg drakk litt i går kveld.
Alt går litt sent i dag,
inkludert det å takke ja til denne plutselige, overraskende invitasjonen.
Sjefen min er også fyllesyk.
Fyllesyk sjef, så patetisk.
Hvor gammel er denne fyren?
Begynnelsen av 40-årene.
Nei.
Det er en trist alder å ikke ha lært seg moderasjon i.
Du har fikset det problemet allerede, ikke sant?
Det er en frase du ikke hører så ofte lenger.
Ja, jeg har fikset det problemet.
Jeg er kanskje treg, men jeg fungerer i dag.
Det er tross alt onsdag.
Takk for at du kom, samme hva årsaken er.
Det er ikke mange andre som gjør spetakkel av bedriften min.
Jeg vil ikke kalle det spetakkel.
Spetakkel.
Lager kona di spetakkel?
Hun lager ikke spetakkel.
Hvis dere jobber sammen, hvordan snek du deg av gårde?
Hvem sier at jeg snek meg ut?
Hvor spiser hun lunsj?
Jeg antar at dere vanligvis prøver å få til å spise sammen.
Det gjør vi,
men jeg skal møte noen her litt senere.
Skjønner.
Kanskje jeg var litt løs med hensyn til tiden.
- Er det en forbrytelse? - Nei.
Du gjør en borgerarrest?
Nei.
Jeg skal treffe noen av guttene senere,
om du vil bli med.
Jeg vet ikke hvor mye mer du har å gjøre ennå.
Ingenting. Ikke særlig mye av noe.
Kanskje.
- Bare gutter? - Vanskelig å si. Antakelig.
- Jeg skal tenke på det. - Ok.
Unnskyld. Det ble sent.
- Hei. Jeg er Buddy. - Kevin.
Har du truffet Jess?
Vi har fått mulighet til å snakke i rundt en halvtime,
til møtet ditt begynte og du endelig dukket opp.
Det tok lang tid.
Hva tok lang tid?
Lunsjtingen med gutta som jeg fortalte deg om.
Hva kan vi hjelpe deg med, Kevin?
Kevin skal spille inn en plate her.
Så bra. Når? Hvor store er dere?
Hvor mange er dere, mener jeg, ikke hvor berømte.
Selv om det og er av betydning.
Vi har faktisk funnet ut av det.
Kevin skulle akkurat gå.
Men vi er ferdige, og jeg gjorde det selv.
Selvfølgelig gjorde du det.
Fint å treffe deg, Kevin,
og jeg gleder meg til å begynne. Vi sees.
Jeg er veldig lei for å gi så kort varsel.
Jeg føler meg bare ikke bra i dag.
Det er greit. Ikke tenk på det.
Jeg komper for deg neste uke.
I slutten av denne uken.
Slutten av uken. Skjønner ikke hva jeg tenker på.
Det er ikke noe. Slutt å unnskylde deg.
Det er noe som går, i familien. Mannen min har det,
søsteren min har det, og jeg har det.
Det er helt greit.
Jeg vet det er uprofesjonelt. Jeg skulle ikke holdt på om dette.
Jeg beklager.
RECORD-O-SAURUS
Hva er redselen?
Jeg vil se
kontrasten mellom meg selv og noen
som er15 år eldre,
og det er ikke mange.
Jeg har brukt dagen på
denne familien, og din familie, og når jeg kommer hjem
må jeg bare spørre meg om
hva som er grunnen til forsinkelsen?
Det er en kjent følelse.
Hvorfor har ikke jeg det som gjør
noen andre
så glade som det går an å være?
Alle Buddys venner er gift.
Ingen av mine er det. Ikke du heller.
Nedgradert fra søster.
Poenget mitt er at du er ikke en
isolert stat med arrestert modenhet.
Bare fordi du tilbringer det meste av tiden
med en kvinne i 40-årene
betyr ikke det at du også er det.
La meg gi deg et eksempel.
Buddy har vært sammen med datteren til en venninne av moren.
Det er en ganske anspent forbindelse, ikke sant?
De traff hverandre én gang for 20 år siden.
Og han sier at denne jenta
yngre enn deg,
er helt alene.
Hun skal være her i flere måneder
og hun har ingen meningsfylte forhold.
Jeg ser på det som en befriende situasjon.
Ung.
Reise.
Du ser en versjon av det som desperat.
Alene.
Subjektivitet.
Gresset kan være grønnere.
Gresset er dødt
og dekket med salt.
Ok.
Vel,
i verste fall,
fem år. Sett i gang.
Det er ikke noe. Jeg har ikke ett.
Jeg skulle ikke holdt deg her så sent.
1. mai
7. mai
Vi må stramme løkken på Nick.
Synes ikke du han burde være mer produktiv
når vi har en assistent?
Han burde være mer produktiv.
Har du prøvd å ringe ham?
Prøv å ringe ham igjen.
Først var det ingen som tok den, og når jeg ringte tilbake
tok assistenten den, og sa han var på etterskudd.
Hun sa ikke hvorfor.
Det er utilgivelig for meg.
Er det ikke?
Jobben er ikke så vanskelig,
og han må ikke reise langt heller.
Må vi holde ham i hånden gjennom alt?
Prøv å ringe ham igjen.
Nick? Hei, det er Sam.
Jeg har det bra. Hvordan er det med deg?
Jo. Jeg bare...
Jeg prøver å sjekke at du er inne.
Vi ville komme innom i dag for å sjekke.
Er det et tidspunkt som passer best?
Ja,
nå passer bra.
Vi kommer snart.
Ok.
Hvor vanskelig kan det være?
Du har søsken, ikke sant, Sam?
Jeg har en søster og to brødre.
Ville du tålt dette fra noen av dem,
eller ikke dem, men ektefellene deres?
Vent, er de gift?
Alle, unntatt den yngste broren min.
Så du forstår meg?
Jeg tror det.
Med meg og søstrene mine, er det...
Hvorfor knyttes vi til søsken?
Hva betyr en bror eller svigerinne for meg?
Faren min likte Nick.
Jeg tror han ville godkjent at jeg ansatte ham.
Han sa alltid at han ville at han skulle involvere seg
i vurderingene hans, og i materialet hans,
men jeg tror det var fordi han trodde han ville være der selv.
Jeg er sikker på at om han visste at jeg måtte gjøre alt selv,
så hadde han latt meg velge personen.
Unnskyld, ville du si noe?
Nei.
Nei, det er ikke viktig.
Nick.
Jeg har tenkt litt.
Pappa ville fylt 85 år i juli.
Jeg synes det er fornuftig å gjøre dette ferdig til da.
Juli?
- Jeg sa september. - Jeg vet vi sa noe annet.
Men for å være tydelig, du vil videre til andre prosjekter.
Dette holder ikke oppmerksomheten din.
Mitt eneste valg som eksekutor vil være å hente inn en ny
og begynne på nytt, eller bare oppmuntre deg til å stå løpet.
Det er jo derfor vi ansatte henne.
Ja, men jeg er ingen mirakelmann. Naomi er til stor hjelp,
men vi snakker tydeligvis om lønnsøkning.
- Lønnsøkning? - Ja, lønnsøkning. Vi har...
Jo før du blir ferdig,
desto før kan du gå videre til andre jobber.
Jobbe med Sam
hvis du vil.
Jeg kan låne etter behov til å hjelpe meg å få unna ting.
Hva med å prøve akkurat nå?
Jeg har noe,
men, Sam, du trenger ikke å være der, så du kan kanskje bli her og...
Og få følelsen av hvordan ting er.
To vakre damer, Nick, nok motivasjon
til at du kan slutte å sutre og gjøre deg ferdig?
Jeg vet ikke om jeg kan...
Naomi.
Få Sam til å føle seg velkommen og som en del av teamet.
Og, Nick,
jeg vet ikke hva jeg skal si.
Enker og døtre. Hva sa jeg?
Jeg vet ikke om jeg vil bli involvert.
Ikke tenk på henne.
Jeg kan ikke se for meg å forholde meg til Gwen på heltid.
Hvor lenge har dere jobbet sammen?
Nesten to år.
Dette stakkars barnet.
- Hva sier hun om meg? - Kanskje vi skulle sette i gang.
Ja. Glem henne.
Jeg vet ikke, det er bare sladder.
Å snakke om noen så fort de forlater rommet,
får meg til å føle meg dårlig.
Jeg liker heller ikke det.
Dette er uhørt.
To damer som ikke vil sladre med en mann
som venter på et scoop?
To år?
Du er vel rekordholderen.
Du tok over etter Deidre, ikke sant?
Jeg tror hun het Amanda.
Ja, Amanda.
Jeg glemte henne.
Det går utrolig fort i den jobben.
- Hvorfor trenger hun en assistent? - Hvorfor gjør du det?
Ikke ta det ille opp.
Nei da, ikke før du sa: "ikke ta det ille opp."
Ok. Hvis jeg dro
er jeg sikker på at dere ville finne ut av det.
Jeg tror ikke det. Jeg vet ikke riktig.
Jeg tror ikke at jeg kan gjøre stort mer i dag,
så jeg gjør noe annet
så får du oppdatere Sam. Greit?
- Fint. - Kan du?
Ja.
- Takk. - Gleden er på min side.
Ha det.
Ok.
Jeg vet ikke, lesing, utforsking, gå en tur.
Så, ikke noe, egentlig.
Det er litt ensomt,
men jeg tror kanskje at det er veldig bra for meg nå.
Jeg hadde akkurat avsluttet et intenst forhold
og jeg trengte en pause.
Jeg ville ha litt tid
bare for meg selv.
Jeg reiste ikke da jeg gikk på universitetet,
jeg bare...
Hvordan skal jeg si det... Det høres litt dumt ut.
Jeg ville se hvor mye og hvor fort jeg kunne vokse
som person, tror jeg.
Jeg føler at det vanskeligste
ved å være så flyktig som jeg har vært en stund
er hvor sårbar jeg er for forelskelse.
Jeg reiser til et nytt sted og vil flytte dit,
så treffer jeg noen og forelsker meg i ham,
og vil være sammen med ham hele tiden.
Så går det en uke,
to uker, og så
vil jeg bare dra.
Er du der nå igjen?
"Nå igjen."
Nei, jeg er ikke det.
Var det bare så vel,
for dette er så kjedelig.
Det er ikke noe å fokusere på.
Så det er jo veldig positivt.
Denne familien er så rotete.
Tro meg, ikke fokuser.
Jeg vet ikke.
Jeg liker Nick. Han er litt trist.
Jeg liker Gwen godt.
Bli bedre kjent med dem.
La lysten blekne.
Vi sitter på et kjellerkontor
omgitt av hauger med dokumenter.
Jeg vet egentlig ikke hvilken lyst du sikter til.
Det er vanskelig
å artikulere dette konkurransetullet,
den
uvillige motviljen vi tydeligvis føler uten forvarsel, mot familien vår.
Du ser den mellom Gwen og Alyssa.
Det er det samme
med meg og søsteren min.
Kjærlighet,
sjalusi
og utilstrekkelighet,
alt pakket inn i en genetisk betinget mangel på evne
til å kunne uttrykke den rivaliserende
dybden i disse følelsene.
For et rot en sånn dynamikk kan være.
Mellom fremmede, deg, meg, Nick, Gwen eller noe,
burde det være ryddigere. Kanskje det er det.
Problemet mitt
er at
persondynamikk går i flo og fjære.
De fleste av dem har et sluttpunkt som vi aldri beveger oss mot,
men sånn er det ikke med familie.
Det er ingen destinasjon,
og intet håp om å komme unna.
Du vil at din tid her skal ende godt, å dra herfra med hodet hevet
og etterlate et positivt spor.
Jeg drar fra Gwen en dag, og jeg håper på det samme.
Ut i et fyrverkeri.
Et perfekt sluttøyeblikk.
Familien har ikke råd til den endeløse optimismen om en lykkelig slutt.
Jeg måtte komme meg ut av huset,
jeg vet det er kort varsel,
jeg håper du ikke legger noe i det.
Hadde du ikke rukket det,
ville jeg sikkert bare sittet her alene likevel.
Ikke ta det ille opp.
Hvorfor sier alle det til meg i dag?
Sier hva?
Virker jeg ekstra opprørt i dag?
Du må ha unnskyldende selskap.
Ikke be om unnskyldning.
Unnskyld.
Moren min var
veldig glad for det faktum at vi traff hverandre første gang.
Jeg tror hun føler at jeg ikke er så langt unna da,
som om har en svak
gammel forbindelse til familien din.
Jeg vet ikke.
Det vil glede henne når jeg ringer henne i morgen,
som det er i Melbourne nå.
Hvor er kona i kveld?
Hos søsteren sin.
Den typen ved baren ser på deg.
Ikke se.
Gi det litt tid, så kikker du fort.
Er du klar? En, to, tre,
se nå.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg er vingemann.
- Du får deg et nummer. - Herregud.
Jeg visste ikke at vi kunne snakke sånn til hverandre.
Hei, mann.
- Hva heter du? - Peter.
Peter, dette er svigerinne Naomi, som er på besøk fra Australia.
G'dag, Naomi.
G'dag, Peter.
Det er snart lunsj i Australia nå,
så jeg ringer mamma når jeg kommer hjem
og sier at jeg traff deg igjen, da blir hun glad.
Veldig glad.
Fint.
Jeg liker luktene her.
Jeg har aldri opplevd en vår som dette.
I Australia blomstrer alt i september.
Det er omvendt.
Jeg har forelsket meg på mange kvelder som dette.
Jeg må hjem. Og du også.
Det er faktisk veldig bra på jobben. Kunder, problemer, penger...
Du glemmer at jeg leser deg.
Slutt med tullet.
Det er ikke noe.
Hvis vi ikke skal snakke om noe, hvorfor ville du komme hit da?
Jeg ville bare være hjemme hos deg,
et sted knyttet til én persons liv.
Jeg husker at jeg var så lei for
at pappa levde alene etter at mamma døde.
Det ville være tull for ham å leve på noen annen måte.
Han ville ikke ha romkamerater og vi ville ikke bo hos ham.
Han var oppegående og uavhengig.
Hver gang jeg traff ham visste jeg at han skulle hjem til dette tomme huset,
og holde på helt alene,
og det knuste meg.
Han viste aldri tegn til
at han var annet enn fornøyd.
Han var en fornøyd og glad mann.
Kanskje det bare var at mamma ikke etterlot seg noe tomrom.
Likevel, jeg beundrer deg når kommer hit.
Unnskyld at halvparten av mine problemer overføres til deg.
De siste årene med mamma føltes sånn.
Når vi så dem ute til middag,
eller på et arrangement,
og vite at de allerede da sov på hver sitt rom.
De spilte et spill,
ikke bare for oss, som om vi var offentligheten,
og visste at når de gikk inn døren
så snakket de ikke sammen før det ble morgen igjen.
Det
knuste meg. Så,
jeg følte lettelse
på verst mulig måte når mamma døde.
Men det var knusende på en måte, du forstår forhåpentlig hva jeg mener.
Det var en lettelse å slippe å se at han levde i en isolert tilværelse.
Nå er han bare et fjell av esker i kjelleren hos Nick.
Han er der nede med ham.
Disse følelsene flyter.
Alt glemmes.
Papirer, dokumenter, arkiver, det er det som er pappa nå. Og mamma.
Nick har vist meg hvor mye mamma er der inne.
Ikke bare hans jobb.
Det er det felles livet deres.
Det er faktisk litt søtt.
Det motbeviser jo din oppfatning. Jeg viser deg sikkert ikke noe av det.
I så fall, ikke gjør det.
Hva tror du han gjør der nede hele dagen?
Jeg vet jo hva han gjør. Jobben blir gjort.
Jeg klarer...
Jeg klarer ikke å glemme det,
de to,
halvannen meter fra hverandre.
- Ni timer hver dag. - Det er ikke Naomi som er problemet.
Er det et problem?
Er det et problem, så er det ikke henne.
Hun har et godt hode.
Hvordan vet du det? Du har truffet henne i to timer.
Jeg så det på to minutter. De resterende 118 bekreftet det.
Jeg trodde nesten på deg...
men han har såret meg før...
Jeg lar aldri mer tvilen komme ham til gode.
Jeg vil at han skal fortjene den.
Etter år med straff, som en sterk, fin partner.
Men nei. Jeg vet ikke hvorfor.
Han er en helt annen mann nå.
Han aksepterer det livet hans er.
Du tror han kan sette ting på spill?
Jeg trodde ikke det.
Selv da jeg fant det ut, trodde jeg det ikke.
Har du noen bevis på at dette er annet enn en følelse?
Nei, ingenting.
Jeg vet at det er dumt.
Du ville sagt det, ikke sant?
Ville du sagt det hvis du trodde at Naomi ikke var til å stole på?
Jeg ville sagt alt, om du spurte. Ville du gjort det?
Hvis du spurte om hva som foregikk, så ville jeg sagt det.
16. mai
Hei.
Kan jeg ta lunsjen min nå?
Hvorfor ikke?
Hei, jeg heter Peter.
Det er ikke guttens feil.
Det har bare vært så mye reising i vinter
at tiden hjemme ble en krigssone.
Det handler om balanse.
Viktigheten av å være der da,
ble uten proporsjoner
i forhold til opplevelsen.
Det veide for mye.
Grunnet de ikke uttalte problemene som jeg skyldte på arbeidet,
og som Mel skyldte på meg.
Og det var ikke før alt roet seg
at vi kunne snakke om det på en fornuftig måte.
Selvfølgelig.
Det som ga balanse viste seg å være ungene.
Vi kan bare legge til side problemene våre
og se på en fornuftig løsning
når det er dem det gjelder.
Det er et viktig anker å ha.
22. mai
Helt siden Naomi begynte, har jeg følt meg råtten.
Det har ingen hensikt å tenke på den situasjonen på den, eller andre måter.
Du ville sagt det, ikke sant?
Du ville sagt hva det var, hvis det var noe?
Jeg ville det.
Du har heller ikke vært så skarp.
Fungerer hun ikke?
Hun klarer seg.
Hva er det da?
Ingenting. Jeg vet ikke.
Er det virkelig noe så alvorlig
eller kommer det annensteds fra?
Jeg ville bare nevne en følelse. Jeg vet ikke hvorfor den er så sterk.
Jeg har funnet ut at dette er det jeg vil.
Jeg vil ikke at andre skal være del av det.
Det er viktig for meg og jeg vil ikke at noe skal forandre det.
Jeg er glad for at du kunne snike deg bort igjen.
Hva sa du?
Jeg sa at jeg var glad du kunne komme unna og treffe meg.
Det var ikke det du sa. Du sa "snike".
Jeg vil ikke snike meg.
Blir dette et problem,
eller kan vi slappe av og bruke tid sammen?
Jeg tror at du ikke skal kontakte meg.
Det er underlig og forvirrende og det er upassende.
Hvordan det, og hvorfor?
Hvor er hva-han-nå-heter?
Han tok meg med på lunsj.
Hvor passer jeg inn?
Jeg ville at noen skulle ta meg med ut på en cocktail.
Om du sier det.
Er dette alt jeg får?
Bare være kveldsunderholdning? Jeg har en kone til sånt.
Men jeg trodde du likte å treffe meg.
Ja, og vi har møttes,
og vi kan bare treffes nå.
Du er veldig søt når du er sint.
Jeg er glad for at vi fikk tid til treffes nå som jeg er her.
Jeg prøver bare å gjøre det rette.
Etter hvilken standard?
Dette er en situasjon der
jeg ikke lenger vet hvordan jeg skal gjøre meg komfortabel.
Jeg vil være litt sammen med deg.
Jeg ser ikke hva som er galt ved det.
Og jeg kjenner ingen andre her.
Mange menn vil like å høre meg si det til dem.
Jeg er ikke mange menn.
Jeg vil at du skal bli.
Beklager.
Jeg må gå. Håper du forstår hvorfor.
Er det bra med deg?
Ja.
Jeg har savnet deg.
Unnskyld at det tok så lang tid for meg å komme tilbake.
14. juni
Du klarer deg visst godt når jeg er borte.
Jeg gjør det, nå.
Det er ikke mer å vise deg.
Du har hatt to år på å lære det.
Fem minutter til gjør ikke store forskjellen.
Jeg skulle ønske du kunne bli med. Det ville vært gøy.
Men, det slår vel bena unna hensikten med reisen.
For meg er det én ting å reise alene,
det er noe annet å reise med noen.
Men de neste månedene skal
klarne hodet mitt.
Det går av en eller annen grunn ikke med deg i nærheten.
Ikke bare deg. Ikke med noen.
Til å være en med så faste røtter,
virker jeg å være fri til å gjøre det jeg vil.
Du har søsteren din. Og jeg har også det.
Men de er like,
søstrene våre.
De må ta avgjørelser på grunnlag av to i stedet for en.
For et slit det må være.
Det er usannsynlig
at en av oss skulle føle den samme
gleden som de gjør.
Jeg lurer på om når hun når din alder, eller jeg gjør det,
så finner vi at vi ser frem mot eller tilbake på avgjørelsene
den ene eller andre tok,
og tenker
at vi vil bytte plass for en dag.
Det er usannsynlig, men man vet aldri.
Jeg går og venter på bilen.
Jeg lurer om en av oss, neste gang vi møtes,
har truffet noen
som gjør at vi føler oss
eller ønsker noe vi ikke føler eller ønsker nå.
Ønsker.
Det er et edelt konsept.
Jeg må gi deg nøkkelen tilbake før jeg reiser i morgen.
Jeg tror de sa du skulle legge dem under matten før du drar.
Nei, jeg mente kontornøklene.
Ja, jeg tar dem.
Jeg søker på et arbeids-studieprogram i Sydney
og lurte på om du kan hjelpe meg å skrive
en anbefaling for meg.
Ja.
- Klart det. - Fint. Takk.
Jeg...
Jeg håper at jeg har vært til hjelp de siste månedene
og at Timothys materiale er bedre ordnet nå
enn det ville vært uten meg her.
Jeg tror det er det.
Bra.
Og jeg ville takke deg for at du presenterte meg for familien
og inviterte meg hjem til dere.
Jeg tror jeg ikke mange ville blandet jobb og familie sånn,
det var klasse over det.
Og
Jeg håper vi kan holde kontakten.
Vet du,
hvis jeg kommer tilbake, når jeg er ferdig med studiene,
så kan vi kanskje jobbe sammen igjen.
Ja.
Fint.
Det er ok, hun er borte nå.
Jeg har ingen assistent.
Jeg trodde hun dro sist uke.
Nei, i dag.
Du har ikke nevnt henne.
Hva skal jeg si? Hun var en kjedelig person.
Jeg vet at Gwen ville være litt sammen med henne.
Jeg lurer på om det skjedde?
Hun traff en fyr.
Han kom for å hente henne til lunsj.
Han sluttet å komme for en uke siden.
Men, men.
Jeg vet ikke hva som hendte, hun...
Hun ble litt slapp, og jobben led under det, så det...
Det var det.
Alt i orden?
Jeg vet ikke.
Å avslutte en jobb hjelper ikke mot den dårlige følelsen
rundt mitt eget arbeid.
Jeg vet ikke.
Det er over og ikke relevant.
Livstid etter livstid...
Katalogisert, pakket med hansker,
pakket sammen, sendt av gårde.
Er det bare det?
Oversatt av: Kari Bence